Kāpēc starp bērniem un vecākiem ir sarežģītas attiecības? 26.12.2019
Katrīna jautā: Man ir radies jautājums par vecāku un bērnu attiecībām. Man ir sarežģīti ar vecākiem un viņiem, protams, ir sarežģīti ar mani. Dzīvoju atsevišķi no vecākiem jau daudzus gadus, strādāju – kopumā mani tas apmierina. Vecākiem ir uzņēmums, kurā viņi darbojas, un viņi priecātos, ja arī es tur darbotos, turpinātu iesākto, bet mani tas viss īpaši neinteresē, uzskatu, ka tas ir viņu uzņēmums, viņi tur darbojas, kamēr var un tad, ja vēlēsies, lai pārdod, būs vecumdienu pensija. Man tā sakot nekā no tā visa nevajag.
Kad aizbraucu ciemos, ik pa laikam jāklausās pārmetumi par to, ka izniekoju savu dzīvi, ka viss cits man ir svarīgāks (un tā arī ir). Vecāku mājas neuzskatu par savām mājām, kurās man noteikti būtu jādzīvo tagad, tur esmu vienkārši ciemiņš un priecājos, ka varu pie viņiem aizbraukt, satikt viņus. Pēc tādām pārmetumu reizēm jūtos satraukta, kas nozīmē to, ka situācija netiek atrisināta. Tas atkārtojas atkal un atkal. Kad pasaku, ko domāju, tieku it kā uzklausīta, bet paiet laiks un atkal viss no jauna. Grūti izkļūt no apburtā loka, kuru paši vien sev nemanot esam izveidojuši.
Elvita Rudzāte atbild: Vecāki bērniem un bērni vecākiem ir skolotāji. Bērni mācās no vecāku pieļautajām kļūdām, bet vecāki mācās no bērniem uz dzīvi raudzīties citādāk. Ja kāda no pusēm nemācās, tad tai klājas grūti un tā rodas nesaskaņas starp vecākiem un bērniem. Pie tam jāņem vērā, ka pirms iemiesojuma bērni izvēlas vecākus, lai mācītos no vecāku kļūdām. Tikai iemiesojuma laikā viņi par to aizmirst.
Starp vecākiem un bērniem ir karmiskas attiecības jau no iepriekšējām dzīvēm un tās ietekmē šīs dzīves attiecības. Tāpēc pieņemiet visas sliktās situācijas ar pazemību, jo jūs nezināt, ko paši esat iepriekšējās dzīvēs izdarījuši, ka šajā dzīvē jāpiedzīvo šādas situācijas.
Vecāki bērniem ir devuši iespēju dzīvot un tieši par to bērniem ir jābūt pateicīgiem saviem vecākiem, neatkarīgi no tā, kādas ir savstarpējās attiecības. Tāpēc Kristietībā un arī citās reliģijās māca godāt savus vecākus.
Arī bērniem, kuri dzīvojuši vai dzīvo nelabvēlīgās ģimenēs, kuri ir pamesti, ir jāgodā savi vecāki, jo tie ir devuši pašu galveno – iespēju dzīvot un augt garā, mācoties no vecāku kļūdām.
Katrīna nevar mainīt savu vecāku domāšanu. Viņa var tikai pieņemt, ka vecāku domāšana ir tāda kāda tā ir. Tiklīdz viņa pieņems savus vecākus tādus kādi tie ir, viņā neradīsies dusmas, kad tie mēģinās viņu pāraudzināt, jo viņa sapratīs, ka viņi vienkārši citādi nevar, jo nesaprot savu meitu. Kad vecāki sajutīs meitas beznosacījumu mīlestību, arī viņi spēs samierināties ar meitas izvēlēm. Tāpēc vienmēr atcerieties, lai uzlabotu situāciju, sāciet ar sevi – mainiet savu domāšanu, piedodiet pārestības, lūdziet piedošanu par savām pieļautām kļūdām, piedodiet sev savas kļūdas un pasaule ap jums mainīsies pozitīvā virzienā.
Sociālais uzņēmums “DVĒSELES MIERS” aicina piedalīties onkoloģiskos slimniekus (pieaugušos) psihosociālās rehabilitācijas programmas “Per aspera ad astra” septiņu nodarbību ciklā “IESPĒJU UN RESURSU MEKLĒŠANA”, 12.09.2024.- 24.10.2024. “Per aspera ad astra” tulkojumā no latīņu valodas – “Caur ērkšķiem Lasīt vairāk …