Kādēļ mani kaitina ugunīga enerģija? 24.07.2020
Dana jautā: Kādēļ mani kaitina ugunīga enerģija? Strādāju hoteļu jomā, kur ir darbs ar cilvēkiem. Strādāju kopā ar darba kolēģi, kurai ir daudz daudz enerģijas, kā virpulis un ir spējīga atrasties vienā vietā vienlaikus un saglabāt pārskatu. Man pašai un vēl vienai kolēģei patīk sakārtota vide, kārtība, struktūra un te pēkšņi mums tiek iedalīts cilvēks haoss, kuram struktūra ir tajā, kur plūst, tur iet, pieturas nevis pie noteikumiem, bet gan no sajūtām, plūst ar situāciju, var mainīt noteikumus tajā pašā momentā un izdomās risinājumus, kur var tikai pabrīnīties. Cilvēki viņu mīl, bet darbs ar šādu cilvēku ir nogudrinošs- pārāk daudz enerģijas, pārāk daudz uguns.
Vienmēr bijām grupa, kas ir piezemēta, sakārtota, viss skaidrs, sakārtots un te pēkšņi kaut kas tāds- izjauc kārtību, dara pa savam, iziet saulītē un vēl sevi prezentē viesiem kā šovu, komunikācija ar sabiedrību lieliska un izrunās vilku no meža, bet struktūra ko ieturēt nulle- skatoties no situācijas un pēc sajūtām, nekādas loģikas un nekādas struktūras, nekādas pragmatikas.
Kādēļ mums kolēģiem ir tāds cilvēks iedalīts? Es pati esmu piezemēta persona, man patīk no rītiem darbā miers un tad, kad sākam strādāt tad vajag visus apmīļot. Pirmajā vietā cilvēki un viņu vēlmes, bet nekāda organizācija varam vai nevar, tikai uz priekšu mums sanāks, būs… optimisms vietā un nevietā.. vai šādu cilvēku var piezemēt un kā?
Elvita Rudzāte atbild: Dzīve ir jāuztver kā liela izrāde, kura sastāv no daudz ainiņām, kur katrs spēlētājs (aktieris) spēlē savu lomu. Režisors ir Dievs, kas nesaka priekšā aktieriem kā spēlēt lomas, jo cilvēkam ir iespējas dzīves laikā arī mainīt lomas. Režisors tikai raugās, lai visi aktieri attīstītos jeb augtu garā, un ja Viņš redz, ka kāds ir “komforta zonā” un vairs nevēlas attīstīties, tad Režisors liek ainiņā parādīties kādam citam aktierim ar pilnīgi atšķirīgu raksturu, lai pārējos “izsistu no komforta zonas” un tādējādi piespiestu attīstīties.
Danas gadījumā Dievs ir atsūtījis darba vietā ļoti aktīvu cilvēku, lai piespiestu pārējos apgūt elastības prasmes un attīstītu radošumu. Kad cilvēks ir “komforta zonā”, viņš nespēj neko dižu radīt, jo viņam ir labi tā kā ir un viņš nevēlas neko mainīt. Zinātnē visi unikālie atklājumi radušies nevis labklājībā, kur cilvēki jūtas “komforta zonā”, bet tieši tur, kur naudas vienmēr pietrūcis. Tāpat šo fenomenu var novērot pie pedagogiem, kas ļoti labi ir iemācījuši savu priekšmetu un spējuši klasē nodrošināt kārtību līdz brīdim, kad viņš nonāk klasē, kur bērni nepakļaujas viņa noteikumiem, piespiežot pedagogu būt elastīgam, pielāgojot metodiku bērnu īpatnībām. Pedagogs, kas spēj pielāgot metodiku bērnu īpatnībām ir augstas klases pedagogs. Savukārt pedagogs, kas spēj mācīt tikai tā kā viņš to prot, apstājies savā attīstībā, jo nav gatavs pieņemt jaunus izaicinājumus.
Tas gan nenozīmē, ka Danai un viņas kolēģiem jācenšas līdzināties aktīvajai kolēģei, jo to viņi nekad nespēs izdarīt. Viņiem vispirmām kārtām ir jāmaina attieksme pret kolēģi – priecājoties par viņas panākumiem un nenosodot viņu par radītajām neērtībām. Viņiem ir jāmācās labais no kolēģes un jāpadomā kā viņi varētu mainīt darba praksi, lai tā kļūtu elastīgāka. Tāpat viņiem jāmācās no kolēģes sliktā, lai neatkārtotu viņas kļūdas.
Pašlaik jau pilnā mērā darbojas Ūdensvīra laikmets, kas ir Mīlestības, Sadarbības, Vienotības un Pārmaiņu laikmets. Mūsdienās ļoti strauji notiks pārmaiņas visās jomās un mēs redzam kā tās ir sākušās un kā piespiež mainīties tos, kas tām pretojas. Piemēram, kompetenču pieeja izglītības iestādēs piespiedīs pedagogus būt ļoti elastīgiem. Tāpat arī bērni neļauj pedagogam palikt attīstībā uz vietas. Piemēram, es redzu kā brīnišķīgie bērni, kas apmeklē Sirdsapziņas skolu, piespiež mūsu pedagogus būt ļoti elastīgiem un pielāgot metodiku katra bērna īpatnībām. Lai arī es sevi uzskatu par elastīgu, bet pat man ir jāattīsta elastība, lai tiktu līdzi jaunā laika bērniem un spētu viņiem dot to, kas viņiem patiešām ir nepieciešams. Tas, protams, prasa papildus enerģiju un var dienas beigās radīt nogurumu, bet pārmaiņas, kas ir notikušas manī, kopš attīstītu Sirdsapziņas skolas projektu, ir neatsveramas un ļoti vērtīgas manai garīgajai izaugsmei.
Kādēļ Danu kaitina ugunīga enerģija? Tādēļ, ka Dana ir apstājusies attīstībā, neīstenojot savu radošo potenciālu. Ugunīgā enerģija ir radošums. Ja tevi kaitina ugunīga enerģija, tas tikai nozīmē, ka tu esi sācis sevī iznīcināt radošumu un Dievs ir atsūtījis Danas darba vietā kolēģi, kas piespiež Danu atvērt acis un ieraudzīt, ka viņa savu radošo potenciālu ir nolikusi “skapī”. Ja radošums paliks “skapī”, tad Dana dzīvi būs nodzīvojusi pa velti. Iesaku Danai pateikt kolēģei Paldies, ka viņa to ir atmodinājusi un neļauj attīstībā palikt uz vietas.