Skopums – kā tas kaitē? 16.12.2020
Lielie Skolotāji māca, ka skopums ir viena no īpašībām no kuras nepieciešams atbrīvoties. Kāpēc?
Skatoties no ķermeņa filosofijas viedokļa skopums rada vēdera izejas aizcietējumu. Tomēr daudzi cilvēki, kas cieš no vēdera izejas aizcietējuma problēmām, sevi neatzīst par skopiem. Tas ir saistīts ar to, ka skopums var būt gan materiālas dabas, gan garīgas dabas.
Materiālas dabas skopums izpaužas kā nevēlēšanās dalīties ar to, kas tev pieder. Piemēram, cilvēks negrib dot naudu saviem ģimenes locekļiem ikdienas vajadzībām, jo uzskata, ka nauda tiek par daudz tērēta nelietderīgi.
No Lielo Skolotāju Mācības ir zināms, ka naudu mēs tērēt nelietderīgi nedrīkstam, jo tad nākotnē mēs varam piedzīvot materiāla rakstura problēmas. Tāpēc pret naudu vienmēr ir jāattiecas atbildīgi. Tomēr dažkārt ir sajūta, ka cilvēks naudu taupa pārspīlējot, atsakot sev arī ikdienas vajadzības. Taupība ir laba īpašība, bet skopums slikta. Kur ir robeža starp taupību un skopumu? Taupīgs cilvēks nepērk neko lieku un netērē vēlmēm, bet tērē tikai vajadzībām. Skops cilvēks var naudu tērēt arī vēlmēm, bet tikai savām vajadzībām vai savu vēlmju apmierināšanai, ignorējot citu cilvēku vajadzības un vēlmes.
Garīgā skatījumā skopums māca nebaidīties palikt bez mantas, jo visi tie cilvēki, kuri cieš no skopuma, iepriekšējā dzīvē ir miruši nabadzībā vai no bada un tāpēc šajā dzīvē neapzināti baidās atkal piedzīvot badu un taupa visu iespējamo, nespējot atteikties pat no tām mantām, kuras viņam nav vajadzīgas, jo viņam ir sajūta, ka varbūt nākotnē tomēr varētu būt tās vajadzīgas. Tātad patiesībā skopums ir no bailēm, ka kaut kas var pietrūkt. Ja cilvēkā nebūtu šīs bailes, viņš nebūtu skops.
Bez materiālās dabas skopuma pastāv garīgas dabas skopums. Piemēram, cilvēks atsakās mīlēt otru cilvēku vai apzināti nedod tam savu mīlestību, jo tas nav kaut ko izdarījis tam pa prātam. Cilvēkos, kuri cieš no garīgas dabas skopuma, arī pastāv bailes tikai cita rakstura – viņos ir bailes “mani nemīl”, kas ir attīstījušās bērnībā mīlestības trūkuma dēļ. Tāpēc ir nocietinājusies sirsniņa, kas baidās izpaust savu mīļumu, jo nevēlas saņemt dotās mīlestības noraidījumu.
Dažkārt vecāki jautā, kāpēc daži bērni nedalās ar citiem bērniem ar savām mantām, bet citi bērni dalās? Vai arī bērni mēdz būt skopi?
Bērns piedzimst ar tādu raksturu ar kādu ir nomiris iepriekšējā dzīvē jeb citiem vārdiem sakot, gars jaunu dzīvi uzsāk ar iepriekš uzkrāto bagāžu. Pēc tam bērna raksturs mainās atbilstoši videi, kurā bērns uzturas.
Ja bērns no mazotnes ļoti pieķēries savām mantām un ar tām nevēlas dalīties, tas nozīmē, ka arī iepriekšējās dzīvēs nav apgūta pieķeršanās mācība, kas māca, ka tev nekas nepieder, viss pieder Dievam. Tas nozīmē, ka vecākiem ir jau no bērnības jāskaidro bērnam par Dievu. Diemžēl vairums vecāku netic Dievam un paši nezina, ka viss pieder Dievam, tāpēc bērna pieķeršanos mantām uzskata kā pavisam normālu parādību.
Visu mums dod un ņem Dievs. Ja vecāki to nezina, tad par to atgādina dažādas dzīves situācijas, kad mums kaut ko dod un atņem. Laimīgi ir tie cilvēki, kuri to ir apzinājušies, jo ir tik daudz neapmierinātu cilvēku, kas cīnās par savas mantas jeb labklājības saglabāšanu, cīņas dēļ pazaudējot pat savu veselību un attiecības. Cilvēks, kas apzinās, ka visu mums dāvā Dievs, daudz nopietnāk izturas pret šo dāvanu, jo apzinās pagodinājumu no Dieva puses, kas vienlaicīgi ir arī pārbaudījums – ko tu darīsi ar dāvanu? Cik daudzi izkrīt tieši šajā pārbaudījumā, nelietderīgi tērējot dāvanu vai veidojot nepareizu attieksmi pret gūto dāvanu. Bērni tikai mums kā spogulī parāda kādi mēs esam, ja mēs paši to neesam pamanījuši.
Lai atbrīvotos no skopuma, vispirms ir jāatbrīvo bailes, kas radījušas skopumu. Lai atbrīvotu bailes, nepieciešams iet apzinātu garīgās attīstības ceļu. Jo labāk izproti dzīvi un tuvāk esi Dievam, jo mazāk tevī baiļu un vairāk mīlestības. Mīlestība ir mērķis uz ko tiekties. Skopums ir trūkums, no kura nepieciešams atbrīvoties, jo tas visvairāk traucē dzīvot pašam skopulim, kuram 24 stundas dienā ir jābūt modram, lai tikai nepazaudētu to, kas viņam pieder. Cilvēks, kas mīl ir laimīgs. Skopulis nekad nav laimīgs, jo viņam jādzīvo bailēs. Tomēr viņš vēlas būt laimīgs, tāpēc šī vēlēšanās var skopuli aizvest pie vārtiem ar uzrakstu “Sevis izzināšana”. Ja skopulis uzdrošinās atvērt šos vārtus, tad viņš mainās un viņa dzīvē ienāk mīlestība.
Autore: Elvita Rudzāte