No sapņa līdz uzdevumiem 25.05.2021
Kad cilvēks sāk iet garīgās attīstības ceļu, tad viņš sastopas ar dažādiem pārbaudījumiem, kas var viņu apturēt turpināt iet uzsākto ceļu vai pat novirzīt no ceļa. Ja cilvēks pārvar grūtības, tad jau spēcīgāks viņš turpina garīgās attīstības ceļu un sastopas atkal ar jaunām grūtībām, kuru grūtību pakāpē jau ir augstākā līmenī.
Līdzībās runājot, kad skolēns ir apguvis saskaitīšanu un atņemšanu, viņam sāk mācīt reizināšanu un dalīšanu un nekad nenotiek otrādi jeb reizināšana netiek mācīta pirms saskaitīšanas.
Garīgajā attīstības ceļā Augstākie Spēki vēro cilvēku no malas un sākumā dod vieglu uzdevumu/us. Ja cilvēks tiek ar to galā, tad viņam uzdod jau pakāpi grūtāku uzdevumu/us un tā cilvēks pilda uzdevumus līdz viņam Augstākie Spēki jau uztic pavisam grūtu uzdevumu, kuru izpildīt nav viegli.
Laicīgajā dzīvē cilvēks Augstāko Spēku doto uzdevumu izjūt kā savu misiju vai sapni, kuru cilvēks pārvērš mērķī. Tālākais jau ir atkarīgs no cilvēka mērķtiecības, neatlaidības, spējas pārvarēt grūtības, zināšanām, atjautības un gudrības.
Piemēram, Augstākie Spēki Gudrības Vārda un Dzīvās Ētikas Mācībās ir skaidri pateikuši, ka šobrīd pats svarīgākais uzdevums ir attīstīt jauno paaudzi, līdzsvaroti attīstot intelektu un garīgumu jeb dzīves gudrību. Tas ir Augstāko Spēku dots uzdevums cilvēces pārstāvjiem, kas strādā ar bērniem. Tie pedagogi, kas saprot, kāpēc šis uzdevums ir tik svarīgs, sev izvirza mērķi kā mainīt metodiku, pieeju bērniem un vidi tā, lai bērni attīstītos ne tikai intelektuāli gudri, bet arī dzīves gudri. Lai sasniegtu mērķi, pedagogi nosaka uzdevumus, kas ir jāveic, lai tuvinātos mērķim. Veicot uzdevumus pedagogi redz, vai notiek tuvināšanās mērķim, vai tomēr kaut kas nenotiek tā kā bija plānots? Izprotot neveiksmju cēloņus, pedagogi maina metodiku vai pieeju vai vidi vai noteikto kārtību, jo mērķis ir saglabājies, bet var mainīties rīcības.
Vai var mainīties uzdevumi mērķa sasniegšanā? Uzdevumi var mainīties, jo tos tiešā mērā ietekmē vide – gan iekšējā, gan ārējā.
Vai var mainīties mērķis? Augstāko Spēku dotais uzdevums, ko cilvēks sajūt kā savu misiju vai sapni, nemainās. Var mainīties cilvēka mērķi, lai īstenotu savu misiju vai sapni. Tāpēc nekad nedrīkst pieķerties mērķim vai mazākiem mērķiem, bet ir jāvēro kā notiek virzīšanās mērķu sasniegšanas virzienā.
Ļoti svarīga ir novērošanas spēja un jūtziņa. Kāpēc? Tāpēc, ka cilvēkam ir jāprot izšķirt, kad viņš pildot uzdevumus sastopas ar Augstāko Spēku dotu pārbaudījumu vai karmisku situāciju, kuru nepieciešams atstrādāt un kad Augstākie Spēki dod nepārprotamu zīmi, ka notiek novirzīšanās no ceļa.
Ja cilvēkam ir tīrs motīvs mērķa sasniegšanā, tad viņš vēros Augstāko Spēku dotās zīmes un padomās, ko viņš dara nepareizi vai varētu darīt savādāk.
Augstāko Spēku doto uzdevumu pildīšanā ir svarīga sadarbība ar Augstākajiem Spēkiem. Laicīgā dzīvē to sauc par spēli: “Silts un auksts”. Spēles būtība ir virzīties uz priekšu, meklējot paslēptu priekšmetu un no malas spēles vadītājs saka ar vārdiem “silts vai auksts”, lai spēles dalībnieks spētu saprast, vai viņš virzās pareizā virzienā vai novirzās no ceļa.
Tieši tāda pati spēle notiek dzīvē, tikai spēles vadītāji ir Augstākie Spēki, kuriem Hierarhijā ir dots tāds uzdevums. Laicīgā dzīvē var būt situācijas, kad cilvēks sastopas ar grūtībām, un atsakās spēlēt šo spēli, kaut arī viņš ir gājis pareizo ceļu un Augstākie Spēki ir gribējuši tikai piespiest cilvēku būt atjautīgam, pārvarot grūtības, jo cilvēks nezina, ka tieši pateicoties sastaptajām grūtībām, cilvēks var nonākt pie vislabākā risinājuma pie kura viņš nebūtu nonācis, ja nebūtu sastapies ar grūtībām.
Piemēram, lai īstenotu sapni, cilvēkam ir nepieciešams uzbūvēt ēku. Cilvēks domā, ka liela ēka būtu pareizais risinājums, kur varētu īstenot visas ieceres un plānus, bet viņam nav naudas un Augstākie Spēki nepalīdz atrast kādu iespēju, kur varētu iegūt tik lielu naudu, lai uzbūvētu lielu ēku. Bet Augstākie Spēki dod iespēju uzbūvēt nelielu ēku, kas patiesībā ir zīme, ka iespējams cilvēkam ir jāmaina plāns un izpratne kā sasniegt izvirzīto mērķi.
COVID-19 vīrusa pandēmija ir likusi ļoti daudziem pārdomāt kā organizēt darbu citādi. Pandēmija nepārprotami ir devusi mājienu, ka lielu skolu attīstība nav pareizais ceļš, jo tikai mazas skolas spēj vislabākā veidā kontrolēt vīrusa izplatību. Bet vai Izglītības un zinātnes ministrijas ierēdņi šo Augstāko Spēku doto zīmi ir uztvēruši? Tas pats attiecas uz medicīnas iestādēm, kur tika dotas nepārprotamas zīmes no COVID-19, vai Veselības ministrija ir sapratusi kā būtu pareizi attīstīt veselības aprūpes sistēmu?
Citiem vārdiem sakot, visa sabiedrība saņem zīmes no Augstākajiem Spēkiem, bet tikai nedaudzi spēj tās uztvert un ļoti bieži tie nedaudzie, kas spēj izprast zīmes, tiek pakļauti izsmieklam, kas ir viņu pārbaudījums. Ja viņi iztur šo pārbaudījumu, viņi sasniedz mērķi un izpilda Augstāko Spēku uzdoto uzdevumu un to viņi spēj izdarīt, pieturoties pie Dievišķajām vērtībām, ticot Dievam, labajam un saprātīgajam, cerot uz grūtību pārvarēšanu un mīlot savu darbu jeb darot darbu tik labi cik spēj pēc labākās sirdsapziņas. Ar ticību, cerību un mīlestību patiešām ir iespējams izpildīt uzdevumus, sasniedzot izvirzīto mērķi, kurš var būt arī ceļojuma laikā mainījies.
Pats svarīgākais ir saprast, ka rezultātu nenosaka cilvēks, lai kā viņš censtos, jo viņš nezina Dieva plānu. Tāpēc svarīgi ir noteikt mērķi un uz to virzīties, vērojot Augstāko Spēku dotās zīmes, elastīgi mainot plānus un uzdevumus, ja dzīve to pieprasa. Vēl svarīgāk ir zināt, ka nekas negrauj tik spēcīgi psihi kā nespēja sasniegt mērķi un izpildīt uzdotos uzdevumus. Tāpēc tik svarīga ir elastība un izpratne, kas patiesībā ir mērķis un uzdevums, kā veidot pareizu attieksmi pret rezultātu un kā pārvarēt grūtības. Viss ir iespējams, ja tikai ir vēlēšanās.
Autore: Elvita Rudzāte