Drosme un bezbailība ceļā uz mērķi 28.05.2021
Lai sasniegtu mērķi vai īstenotu savu sapni, cilvēkam ir jābūt drosmīgam un bezbailīgam. Vārds “bezbailība” jau pasaka, ka cilvēkam jāvirzās uz mērķi bez bailēm. Bet kāpēc cilvēki baidās virzīties uz mērķi?
Visvairāk cilvēki baidās no neveiksmju un neizdošanās piedzīvošanas, jo viņiem ir bail piedzīvot kaunu par neizdošanos. Ja cilvēkam ir svarīgi, ko citi par viņu padomās un viņš baidās piedzīvot kauna izjūtu, tas nozīmē, ka viņš vēlas lepoties ar saviem sasniegumiem. Ja cilvēks ir brīvs no lepnības un kauna, tad viņš virzās uz mērķi, nedomājot par to, ko citi par to domā un neveiksmes uztver kā iespēju mainīties, attīstīties un atjautīgi izdomāt citus risinājumus.
Bailes aptur cilvēka virzību uz mērķi. Drosme palīdz pārvarēt grūtības ar kurām neizbēgami sastapsies ikviens, kas virzās uz mērķi. Drosme ir cilvēka rakstura īpašība, kura nepiemīt visiem cilvēkiem.
Drosme tiek attīstīta daudzu dzīvju laikā, tieši tāpat kā pacietība. Nav iespējams vienas dzīves laikā kļūt drosmīgam, ja tāds neesi bijis. Drosme attīstās, ja cilvēks iet apzinātu garīgās attīstības ceļu, mācās izprast dzīvi. Jo labāk viņš izprot dzīvi jeb augstāks viņa apziņas līmenis, jo viņš ir drosmīgāks. Tāpēc visi Svētie cilvēki bija ļoti drosmīgi un īstenoja drosmīgus uzdevumus.
Piemēram, Svētā Terēze no Kalkutas savu misiju sāka īstenot bez jebkāda materiālā atbalsta, tikai paļaujoties uz Dievu un viņa paveica neticamo. Viņa dzīvoja starp noziedzniekiem, bet neviens viņu neaizskāra, jo juta viņas mīlestību un patieso dāsnumu. Viņa drosmīgi risināja problēmas, nedomājot par savu reputāciju, tāpēc, ka viņai pirmā vietā bija Dievs un kalpošana cilvēcei nevis viņas tēls.
Tie, kuri nebaidās, ko citi par viņu padomās, ja viņam kaut kas neizdosies kā iecerēts, tie spēj īstenot drosmīgas idejas. Tie, kas baidās no citu viedokļa par sevi, tie nespēj īstenot lielus projektus, kur ir jāpieņem drosmīgi lēmumi. Tāpēc par valsts vadītāju vajadzētu būt cilvēkam ar augstu apziņas līmeni, tad viņš prastu pieņemt pareizus un drosmīgus lēmumus, lai valstij klātos labāk. Valsts neattīstās, ja to vada bailīgs vadītājs. Valsts degradējas, ja to vada ārēji drosmīgs vadītājs, kas kalpo savtīgām interesēm, apgalvojot, ka kalpo tautai. Patiesībā viņš ir ļoti nobijies, tikai aiz ārējā veidola slēpj savas lielās bailes. Ja kaut kas “aiziet greizi”, tad vainīgi ir citi. Drosmīgs cilvēks vienmēr uzņemas atbildību par savām pieļautām kļūdām.
Tomēr mūsdienās ir vērojama nesaprātīga drosme un bezbailība. Piemēram, daudzi cilvēki ir gājuši bojā autoavārijās tikai tāpēc, ka viņi pārdroši brauc. Tas pats attiecas uz cilvēkiem, kas kāpelē pa kalniem bez alpīnisma zināšanām un prasmēm, pārvarot dažādus šķēršļus it kā bezbailīgi līdz notiek nelaime. Mūsdienās, kad ļoti ir izplatīta pašfotografēšanās (selfiji) un fotogrāfiju ievietošana sociālos tīklos, ir parādījies jauns nāves gadījumu virziens, kad cilvēki mēģina sevi nofotografēt bīstamās vietās un notiek nelaimes gadījumi. Visiem šiem gadījumiem kopīga ir nesaprātīguma iezīme. Tāpēc par drosmīgu un bezbailīgu cilvēku var uzskatīt tikai tādu, kas apzinās savas rīcības sekas.
Piemēram, valstīs, kur liek cietumā cilvēkus, kas domā savādāk nekā valsts vadītājs, cilvēkam ir jābūt drosmīgam paužot savus uzskatus, apzinoties, ka viņu var ielikt cietumā.
Uz mērķi nevar virzīties neapdomīgi. Tas ir jādara gudri, īpaši tajos gadījumos, ja ir jāsastopas ar ļoti lielu pretestību. Tāpēc līderim ir jābūt ļoti dzīves gudram, jo viņam ir jājūt kā pareizāk virzīties mērķa virzienā.
Ja cilvēks virzās mērķa virzienā nedomājot par sekām vai nerēķinoties ar sekām, tad drosme var neattaisnoties un radīt pretēju rezultātu jeb piedzīvot smagas sekas. To sauc par muļķību.
Tāpēc dažkārt ir grūti nošķirt, vai cilvēka drosme ir attaisnojuma ilgtermiņā vai gluži pretēji – tā rada smagas sekas no kurām varēja izvairīties.
Piemēram, vai nesenais notikums ar Baltkrievijas karogu maiņu bija drosmīgs vai tieši otrādi muļķīgs? Visu nosaka sekas. Šobrīd Latvijas Ārlietu ministrija nevar palīdzēt Latvijas pilsoņiem Baltkrievijā, jo vēstniecības darbinieki ir izraidīti no Baltkrievijas teritorijas. Latvijas Ārlietu ministrs piedalījās karogu maiņas pasākumā un viņam vajadzēja nojaust kādas varētu būt sekas šādai rīcībai. Daudzi līderi ir atbalstījuši šo rīcību, bet vai tādā veidā varēs panākt kādas pārmaiņas Baltkrievijā? Ko dara nikns suns, kad viņu kaitina? Nikns suns kož. Vai kaitinot niknu suni var panākt, ka suns nomierinās un kļūst labestīgs? Nē, nevar.
Baltkrievu tautas centieni veikt pārmaiņas valstī ir jāatbalsta, bet arī tas ir jādara gudri. Drosme attaisnojas tikai tad, ja tā iet roku rokā ar gudrību un nesavtību. Diemžēl daudzi jauc manipulāciju ar gudrību. Dievs nekad neatbalstīs manipulatorus, tāpēc agrāk vai vēlāk manipulatoru plāni izgāžas, neskatoties uz to, ka viņi labāk nekā citi spēj sasniegt savus mērķus.
Drosmīgs cilvēks var dzēst savu karmu, ja veic drosmīgu rīcību, kas ir sabiedrības labā. Taču rīcības motīvam ir jābūt tīram. Ja cilvēks veic drosmīgu rīcību, lai iegūtu pēc iespējas vairāk iedzīvotāju balsu vēlēšanās, tad motīvs ir netīrs un šāda rīcība Dieva acīs nav drosmīga. Ja cilvēks veic drosmīgu rīcību ar netīru motīvu, tad viņš nevis dzēš savu karmu, bet papildina savu karmu ar jaunu karmu. Ja cilvēks veic drosmīgu rīcību, neapzinoties rīcības sekas, bet viņa motīvs ir bijis tīrs un labu mērķu vadīts, tad Dievs viņam parādīs kļūdu, bet dos atļauju to labot.
Bezbailība ir taisnīgums un atbildība par citu likteni. Tikai objektīvs, nesavtīgs un gaišsirdīgs cilvēks spēj pareizi piemērot bezbailības likumu. Šāda persona ir godīga pret visiem, tanī skaitā arī dzīvniekiem un putniem. Taisnīgie cīnīsies ar ļaunumu līdz beigām, aizstāvēs godu, labo un taisnīgo lietu, sargājot viņus ar savu bezbailību. Drosmīgie izrāda pienākuma sajūtu, pacietību un objektivitāti.
Mīlestība dara brīnumus. Tāpēc var droši teikt, ka patiesi mīloša cilvēka prāta stāvoklis ir bezbailība. Piemēram, mīloša māte nebaidīsies mesties ugunī glābt savu bērnu. Tāpēc tikai cilvēks, kas mīl, ir dzīvs un spēj dzīve sasniegt drosmīgus mērķus.
Autore: Elvita Rudzāte