Kā lai es izdziedinu sevi? 03.06.2021
Samanta jautā: Kā lai es izdziedinu sevi, ja pārāk vēlu apjēdzu, ka domas materializējas? Vai drīkst izmantot kaut kādas vizualizācijas vai manifestācijas metodes u.c.? Es pat nezinu kā drīkst runāt ar citiem, kam pievērst uzmanību, kam nē, ko domāt vai teikt par sevi un ko nē, jo negribu kaitēt ne sev, ne citiem, bet gribu dzīvot jēgpilnu dzīvi. Es agrāk iztēlojos kaut kādas ainiņas, kaut ko padomāju, pateicu un tad tā sāka notikt (ne ātri, jo man viss lēni manifiscējas dēļ iepriekšējiem iemiesojumiem), bet es neapjēdzu, ka tas nāk no manām domām, no iztēlošanās un, ka tādā veidā esmu sev piesaukusi arī sliktas lietas.
Es agrāk kaut ko zvērēju kaut neapjēdzu tā nozīmi, es sevi nolādēju un lūdzu, lai saslimstu ar kādu neārstējamu slimību un nomirstu, jo es citiem nepatiku, tāpēc gribēju viņiem atvieglot dzīvi, pēc tam, kad jau biju to piemirsusi, tad vēlāk tiešām dabūju neārstējamu slimību. Piesaukt sliktas lietas es māku, bet prom tās dabūt nemāku, jo nezinu kā to pareizi izdarīt. Es arī ātri uzsūcu un absorbēju zemas vibrācijas, tāpēc uzvedos kā tie cilvēki ar kuriem biju kontaktā, bet iespējas nokļūt vidē, kur augstākas vibrācijas, man diemžēl nebija un es par tādām lietām daudz neko
nezināju.
Vēl ir tā, ka, ja lūdzu par citiem kaut ko labu, lai viņiem piepildās tas, ko viņi vēlas, lai dabū to, kas viņiem nav, tad tas notiek, bet, ja par sevi lūdzu, tad īsti nestrādā tas. Vai var būt tā, ka es iztērēju savu enerģiju, labu gribot, lūgšanās priekš citiem, kamēr pašai tajā brīdī nepieciešama palīdzība vairāk un tāpēc nepiepildās tas, kas man pašai vajadzīgs (jo neesmu atjaunojusi savu enerģiju)?
Kā ir dzīvot neradot karmu-neradīt ne labu, ne sliktu karmu, lai nebūtu šeit vairs jāpārdzimst? Tas nozīmē, ka nedrīkst just ne pozitīvas, ne sliktas emocijas (ne darīt labus, ne sliktus darbus ne apzināti, ne neapzināti?) vai kā? Kā to vispār var izdarīt, kas ar to domāts, kā tas ikdienas dzīvē izpaustos? Vai vispār ir iespējams sasniegt mokšu jeb
atbrīvošanos, ja man jau ir smaga karma-karmiskie parādi no iepriekšējiem iemiesojumiem līdz ar ko liktenis ļoti fatāls?
Vai tā skaitās pašiznīcināšanās vai kļūda, ja cilvēks ir vienā kolektīvā, kur ir viens mērķis- apgūt konkrētas prasmes, bet citi viņu aiz gara laika apsmej un sāk traucēt nodarbības un šis cilvēks aiziet prom no nodarbībām dēļ psiholoģiskās un fiziskās ietekmēšanas? Tas skaitās, ka tiek pamesti novārtā talanti dēļ citiem un vēlāk tas šim cilvēkam pašam atspēlējas kā nožēla, ka necīnījās līdz galam? Bet kā šim cilvēkam būtu jārīkojas tādā situācijā, kad viņš atrodas, piemēram, pulciņā, kur iet apgūt konkrētu prasmi un viņš ievēro visus noteikumus un citiem arī dod mieru, lai tie var koncentrēties uz savu uzdevuma izpildi, bet viņam pašam tiek darīts pāri un tas apgrūtina viņa koncentrēšanos uz konkrētā uzdevuma izpildi?
Es vēlos lūgt Jums, lai iesakāt man kādus garīgās prakses vingrinājumus gadījumos, ja ir problēmas aizstāvēt sevi un pastāvēt par savu viedokli, kad tas ir pamatots; ir bailes izteikties, ja zina atbildi, jo negrib pievērst citu uzmanību sev.
Gribēju rakstīt tālāk, bet izdzēsu beigās, jo sapratu, ka lietu ir pārāk daudz ko uzskaitīt un tas prasīs pārāk daudz laika, kamēr izskaidrošu, jo reizēm grūti izteikt pareizi savu domu tā, lai mani saprot. Tāpēc jautāšu tā: kādu vai kādas garīgās prakses vingrinājumus es varu ikdienā izmantot, lai manas čakras darbotos pareizi? Lai tās tiešām izdziedinātu. Jo man ir daudz bloku un čakras ārpus balansa. Un bloķējošo lietu tik daudz, ka uzskaitot katru lietu atsevišķi, būtu neiespējami. Būtu lieliski, ja varētu uzrakstīt arī kādu garīgās prakses vingrinājumu, kas palīdz attīrīt prātu no haosa, no neprasmes pareizi plānot savu laiku, savus resursus.
Elvita Rudzāte atbild: Nekavējies pagātnē, jo tur tu neko nevari mainīt. Dzīvo pareizi tagadnē, tad tev būs laimīga nākotne.
Nedomā par to, ko citi par tevi padomās. Vienkārši dari darbu ar mīlestību, izturies pret citiem pozitīvi, tad arī pret tevi izturēsies pozitīvi.
Piedod sev pagātnē pieļautās kļūdas un turpmāk tās vairs neatkārto.
Vispirms palīdzi sev un atrisini savas problēmas, tad varēsi palīdzēt arī citiem risināt viņu problēmas.
Lai neradītu ne labu, ne sliktu karmu, ir jāsasniedz ļoti augsts apziņas līmenis. Dzīvo saskaņā ar Dievišķajiem likumiem, tad tu tuvosies tam līmenim, kad varēsi pildīt tikai Dieva dotos uzdevumus, neradot karmu.
Ja dzīvosi saskaņā ar savu sirdsapziņu, tad nonākot grūtās dzīves situācijās zināsi kā jārīkojas. Nav tādu situāciju, kur var pateikt priekšā kā jārīkojas, jo katra situācija ir unikāla. Tāpēc Dievs cilvēkam ir devis saprātu un Dievišķās gudrības, lai cilvēks pats saprastu kā rīkoties konkrētā situācijā. Nebaidies pieļaut kļūdas, jo tas ir viens no veidiem kā cilvēks uzzina, kas ir pareizi un kas nepareizi. Galvenais ir no kļūdām mācīties un turpmāk tās vairs neatkārtot.
Es neiesaku praktizēt garīgo praksi bez dziļākas izpratnes kā darbojas garīgā prakse, jo praktizējot garīgo praksi nepareizi, tā nevis palīdz, bet var pat kaitēt. Vislabākā un nekaitīgākā garīgā prakse ir darīt visus darbus ar mīlestību tik labi cik spēj, neko negaidot par to pretim.