Kādas mācības man ir jāapgūst? 29.07.2019
Sieviete jautā: Gadu atpakaļ sāku iet garīgās attīstības ceļu. Gada laikā esmu ļoti izmainījusies – dzīves kvalitātes ziņā un situācijas risinu daudz savādāk nekā kādreiz. To arī apstiprina draugi un vīrs. Viss ir labi, tikai problēma rodas tajā, ka es nezinu ko darīt ar savu vīru. Katru vakaru ir viena vīna pudele kā minimums, ja mēģinu runāt, tad visā vaino mani uz ko es pacietīgi klusēju un piedodu. Kad ir iedzēris par daudz, modina mani un saka, ka nemīl, lai vācos prom, jo māja kur dzīvojam ir vīra iegādāta. Ja es visu sestdienu pļauju zāli, paralēli ar otru roku barojot mūsu kopējo bērnu, tad vīrs mierīgi sauļojas un dzer aliņu vai strādā. Viņš ir teicis, ka mani nemīl un es saprotu kāpēc, jo man pašai ir problēmas ar sevis mīlēšanu.
Viņš ir ļoti necienīgs pret mani, nesen bijām ciemos un alkohols darīja savu, atpakaļceļā man, taksistam un mūsu bērniņam bija jāklausās necenzēta leksika par to kāda es esmu. Es palūdzu šo izrunāt rīt, bet protams, ka tas viss turpinājās arī mājās un man nācās izsaukt policiju. Nākamajā rītā es tiku vainota, ka es esmu izsaukusi policiju un jau aizmuka dzert. Alkohols ir bijusi problēma kopš pirmās dienas, kad mēs satikāmies, tikai toreiz es uz to nepievērsu uzmanību. Es visu to piedodu, piedodu un piedodu. Bet… man žēl ir mūsu bērniņa. Bērns ir atkarīgs no saldumiem, vismaz reizi dienā lūdz kut ko saldu. Es tajos brīžos mēģinu viņu mīļot, paņemt sev klēpī, bet es nevaru.
Reiz vīrietis pateica mūsu bērniņam, ja nākamreiz neklausīs mammu, tētis viņu nopērs, ir palicis neiecietīgs ar bērnu. Mūsu mājās sišana ir absolūts nē, tādēļ vienmēr bērnu aizstāvu.
Es katru rītu skrienu, ir viens pāris kurš arī skrien, tad es vēroju kā viņi vietējā parkā kopā vingro, dzer ūdeni, pļāpā un domāju kādēļ man viss ir jādara vienai? Pastaigas pa mežu, vienai! Sēņot – vienai! Peldēties, likt puzles, braukt ceļojumos, iet uz meditācijām, masāžām – vienai. Visu es daru viena. Protams, ir atruna, ka es nelaižu vīru, tādēļ pat viens nekur neiet, bet tas ir pilnīgas muļķības, viņš uz vietējo krogu ir gājis pat atļauju neprasot.
Es nezinu ko iesākt, jo šodien atkal bija agresija pret bērnu, es aizstāvēju un beigās pati dabūju lamu vārdus. Es varu pacietīgi gaidīt, bet es nevaru meditēt, kamēr otrs ķeras pie otras vīna pudeles. Es vēlos pēc šiem pacmit gadiem dalīties savās sajūtās ar savu partneri.
Visu jūniju nodzīvoju māsas īpašumā un es jutos tik emocionāli labi. Pat blakus es viņam nespēju gulēt, pirmkārt, jau alkohola dvaša un otrkārt es nelabi jūtos. Kādas mācības man ir jāapgūst?
Elvita Rudzāte atbild: Sievietes galvenā neapgūtā mācība ir neprasme MĪLĒT. Vīrietis, kas savas skumjas veldzē alkoholā ļoti cieš no mīlestības trūkuma. Mīlestības trūkumu spēj aizstāt tikai mīlestība. Nav nekā cita, kas spētu aizvietot mīlestību.
Piedošana ir tikai plāksteris uz laiku. Ja sieviete neiemācīsies mīlēt, tad visi centieni būs veltīgi.
Sieviete, kas mīl, nedomā par to, ka viņai viss ir jādara vienai. Viņa domā par to kā nelaimīgo dvēselīti piepildīt ar mīlestību. Viņa pareizi ir sapratusi, ka nespēj sevi mīlēt, tāpēc arī neprot vīru mīlēt.
Problēmas ar sevis pieņemšanu un mīlēšanu ir tiem cilvēkiem, kuri sevi salīdzina ar citiem. Ja cilvēks nesalīdzina sevi ar citiem, tad viņš sāk sevi pieņemt. Ja viņš ierauga savu unikalitāti un sāk realizēt savu radošo potenciālu, tad viņš sāk sevi mīlēt. Ja viņš sevi mīl, tad viņš redz arī citu cilvēku unikalitāti un nesalīdzina tos ar citiem cilvēkiem.
Visu cilvēku lielākais ienaidnieks ir vēlmes. Arī sieviete cieš no vēlmju radītajām sekām. Viņas vīrs nespēj apmierināt sievas vēlmes un tāpēc skumst, kas savukārt rada vēlmi pēc alkohola.
Iesaku sievietei pamazām sākt atteikties no savām vēlmēm un gaidām. Katru reizi kā rodas kāda vēlme pajautāt – vai man tas patiešām ir nepieciešams? Dzīvot bez vēlmēm un gaidām ir patiesā BRĪVĪBA. Brīvība ir mīlestība. Taču, lai cilvēks izaugtu līdz patiesai brīvībai, ļoti daudz ir jāmācās.
Iesaku sievietei klausīties manis vadītos e-seminārus “Piedošanas mācība” (skatīt šeit) un lasīt Gudrības Vārda mācību vienu diktātu dienā pēc kārtas kā tā ir dota (skatīt šeit). Pozitīvas pārmaiņas nebūs ātras, bet tās noteikti būs, nepieciešama tikai pacietība un pazemība esošās situācijas priekšā.