Kāpēc nav ieteicams domās kavēties pagātnē? 31.10.2019
Alise jautā: Jūs teicāt, ka iepriekšējās dzīves tiek dzēstas, mēs neatceramies, nav jākavējas pagātnē. Vai tā tas ir? Es jūtos slikti gadiem.
Elvita Rudzāte atbild: Izlasot Alises jautājumu, paskatījos pa logu un ieraudzīju interesantu skatu – mākoņi bija sadalījušies divos paralēlos slāņos kā divos vilciena sastāvos. Apakšējais slānis ātri kustējās pa kreisi (pagātnes virzienā), bet augšējais slānis stāvēja uz vietas. Apakšējais slānis bija tumšs, bet augšējais slānis bija gaišs. Es zinu, ka Augstākie spēki ar mani sarunājas caur dabas zīmēm un tad sāku domāt, ko šī zīme nozīmē?
Lielo Skolotāju Mācībā ir teikts, ka mēs neatceramies iepriekšējās dzīves humānu apsvērumu dēļ, t.i., katrā no dzīvēm ir bijuši labi un slikti brīži. Kādā no dzīvēm mēs esam izdarījuši kaut ko tik sliktu, ka šajā dzīvē nākas piedzīvot ciešanas it kā bez redzama iemesla. Ja mēs redzētu šajā dzīvē, ko esam sliktu izdarījuši iepriekšējās dzīvēs, kuru dēļ nākas piedzīvot ciešanas šajā dzīvē, tad mums būtu grūti saglabāt emocionālo līdzsvaru, jo būtu jādomā par pagātni. Pie tam mēs zinām, ka mēs neko nevaram izmainīt savā pagātnē, tad kāda jēga ir pārdzīvot to, ko mēs nespējam mainīt? Savu enerģiju vērts ir koncentrēt tikai uz to, kas var palīdzēt tev, tavai ģimenei un sabiedrībai.
Tomēr pagātnē vērts ir atgriezties tajā gadījumā, ja esi gatavs izprast savas problēmas un no tām atbrīvoties ar piedošanu, jo atskatoties pagātnē uz ciešanām var ieraudzīt neapgūtās mācības, ja zina Dievišķos likumus un mācības. Šādai atskatīšanās pagātnē ir jēga, jo notiek mācīšanās jeb garīgās izaugsmes process. Savukārt atcerēties senus pārdzīvojumus un neko no tiem nemācīties, ir pilnīgi bezjēdzīgi un kaitīgi veselībai, jo cilvēks atveras piedošanai tikai tad, kad ir izpratis mācību.
Kad cilvēks atskatoties pagātnē mācās no pagātnes kļūdām, tad šī atskatīšanās dod cilvēkam labumu un viņš iegūst emocionālo līdzsvaru. Kad cilvēks atskatoties pagātnē vēl un vēlreiz pārdzīvo seno notikumu, tad viņā zūd emocionālais līdzsvars un viņš tagadnē ir nelaimīgs par to, kas bijis pagātnē.
Es turpināju skatīties pa logu uz mākoņiem, lai labāk izprastu to, ko Augstākie Spēki man grib pateikt un ieraudzīju, ka mākoņu slānis, kas turpināja kustēties uz kreiso pusi augšpusē palika arvien gaišāks, bet apakšpusē palika tumšs. Es sapratu, ka brīdī, kad cilvēks atskatās pagātnē ar mērķi izprast seno pārdzīvojumu, viņš attīrās no senā pārdzīvojuma radītās negatīvās enerģijas. Mākoņu kustēšanās uz kreiso pusi, kur es neredzēju šīs kustības beigas un gaišo mākoņu slāņa stāvēšana uz vietas, man pateica, ka negatīvo patiešām vajag palaist nebūtībā un tagadnē atstāt tikai gaišo un gūto gudrību no ciešanām.
Dievs nevēlas, lai mēs visu laiku ciešam. Dievs vēlas, lai mēs atveramies mīlestībai un tieši tāpēc Viņš man caur mākoņu zīmi parādīja, ka no augstāka skatu punkta skatoties, dzīve ir skaista. Slikto mēs redzam tikai skatoties no zemāka skatu punkta.
Alise raksta, ka viņa slikti jūtas gadiem. Tas ir tāpēc, ka viņa nav izpratusi savas sliktās pašsajūtas sniegtās mācības. Iesaku Alisei apmeklēt kādu no Sokrata tautskolas organizētajiem pasākumiem, semināriem, atbalsta grupām vai nometnēm, informāciju skatīt šeit, klausīties Piedošanas mācības e-seminārus (informācija šeit) un lasīt Gudrības Vārda Mācību (vienu diktātu dienā, informācija šeit).
Sociālais uzņēmums “DVĒSELES MIERS” aicina piedalīties onkoloģiskos slimniekus (pieaugušos) psihosociālās rehabilitācijas programmas “Per aspera ad astra” septiņu nodarbību ciklā “IESPĒJU UN RESURSU MEKLĒŠANA”, 12.09.2024.- 24.10.2024. “Per aspera ad astra” tulkojumā no latīņu valodas – “Caur ērkšķiem Lasīt vairāk …