Laura jautā: Man ir viens lielāks jautājums, kuru es šķetinu jau ilgāku laiku. Proti, esmu novērojusi, ka man ir grūti samīļot un sabučot vienu no saviem bērniem. Ir tāda kā ķermeniska nepatika pieskarties bērnam un arī tad, ja bērns pieskaras man. Sākumā es domāju, ka tas ir tāpēc, ka šis ir vecākais bērns un man kā vecākam nav tik lielas pieredzes ucināties un mīļoties, bija arī bail, kaut ko ne tā uzvilkt vai ietīt. Tādas kā pirmdzimtā vecāka sajūtas, kad vēl nav pieredzes. Tad likās, ka mums katram ir savas ķermeniskās robežas un šis bērns ir tāds, kuram tās ir izteiktas un kuram nepatīk, ja viņam lieki pieskaras. Mazliet vēlāk es pamanīju, ka man ir grūti paņemt bērnu klēpī un mierināt, ja viņš raud utt.
Laikam ritot uz priekšu atklāju, ka es neapzināti saraujos, ja bērns nejauši paceļ roku manas sejas virzienā, vai man nepatika, ja viņš pieskaras manai galvai. Tādi sīki momenti, kas atkārtojas. Kāds ir Jūsu viedoklis par šādu situāciju?
Varbūt mēs esam bijuši saistīti kā iepriekšējās dzīvēs? No savas puses es vislabprātāk šo situāciju izlīdzinātu, lai
mīlestības enerģija var netraucēti plūst. Kā to vislabāk varētu izdarīt?
Elvita Rudzāte atbild: Māte ar bērniem vienmēr ir bijusi saistīta jau iepriekšējās dzīvēs. Acīmredzot ar vecāko bērnu ir bijušas sliktas attiecības jeb slikta karma, kura patiešām ir jāatrisina šīs dzīves laikā.
Iesaku Laurai domās lūgt piedošanu bērna garam, ka nespēj to mīlēt bez nosacījumiem šajā dzīvē un iespējams arī iepriekšējā dzīvē. Lūgt piedošanu, ka sāpinājusi gan iepriekšējā, gan šajā dzīvē un piedot pāridarījumus, kas bijuši no bērna gara puses kādā no iepriekšējām dzīvēm. Pēc piedošanas pabeigšanas sajust, vai ir vēlēšanās samīļot bērnu? Ja nav, tad ir jāturpina piedošanas darbs un domās jāiztēlojas saite starp māti un bērnu, ka tā ir netīra un nepieciešams to notīrīt un uzspodrināt tik tīru, ka tā mirdz. Veikt šo saites spodrināšanas darbu ar lielu pacietību un mīlestību. Ja arī tas nepalīdz, tad jājautā Dievam, kāpēc nespēj atvērties mīlestībā pret bērnu? Acīmredzot zemapziņā ir saglabājusies kāda pieredze, kas traucē to izdarīt un tā var nebūt saistīta ar bērnu, bet, piemēram, pašas vecākiem.
Sociālais uzņēmums “DVĒSELES MIERS” aicina piedalīties sevis dziedināšanas programmā “GARĪGĀ PRAKSE – MANA IKDIENA” attālināti, reizi nedēļā, svētdienās, no 2024.g. no 8. septembris līdz 20. oktobris, plkst.19.00-21.00. Vislabākais palīgs cilvēkam ir cilvēks pats sev. Ikdienā strādājot ar Lasīt vairāk …
Sociālais uzņēmums “DVĒSELES MIERS” aicina piedalīties onkoloģiskos slimniekus (pieaugušos) psihosociālās rehabilitācijas programmas “Per aspera ad astra” septiņu nodarbību ciklā “IESPĒJU UN RESURSU MEKLĒŠANA”, 12.09.2024.- 24.10.2024. “Per aspera ad astra” tulkojumā no latīņu valodas – “Caur ērkšķiem Lasīt vairāk …