Vai papildus avoti traucē manam fokusam? 05.11.2020
Jana jautā: Vakar lasīju vēstījumu -Dievišķā zinātne ir vissarežģītākā zinātne, Lielais Dievišķais Virzītājs, 2010. gada 30. decembrī.
Man jādomā par tur lasīto, to, ka lasot vēstījumus ir bīstami izzināt papildus vēl kādu avotu. Vai tā ir mana cilvēciskā
ziņkārība, kāds netikums, ka es meklēju vēl? Vai arī literatūra, kur aprakstīts par čakrām, kādas darbības, jūtas mazina to spēku un kādas vairo, ko nozīmē sazemējums, ir bīstama? Jāatzīst, ka pēdējos mēnešos padziļināti lasīju V. Siņeļņikovu, par zemapziņu, nolūku. Vai šie papildus avoti traucē manam fokusam un izstaipa būtni, kā
minēts vēstījumā?
Elvita Rudzāte atbild: Vēstījumā Dievišķā zinātne ir vissarežģītākā zinātne patiešām ir pievērsta uzmanība garīgā attīstības ceļa izvēlei un pieturēšanās pie tā.
Ja cilvēks šaudās starp dažādām mācībām, tad viņā patiešām kādā brīdī radīsies sajukums un viņš nesapratīs kam ticēt, jo viņam nebūs stingru pamatu. Iepazīties ar dažādām mācībām ir vēlams skolotājiem, kas māca citiem, lai būtu informēti par to kā dažādas mācības skaidro dzīvi.
Es personīgi sāku savu garīgās attīstības ceļu, lasot Vīlmas Lūles grāmatas. Tanī laikā es arī lasīju V.Siņeļņikovu, L.Heiju un citus autorus, bet atgriezos lasīt vairākkārtīgi tikai Vīlmas Lūles grāmatas. Tieši vēlēšanās lasīt literatūru atkārtoti priekš manis bija kā siets, kura no grāmatām man ir vērtība. No Vīlmas Lūles es nonācu pie Avatāra Šri Satja Sai Babas dodās Mācības, kas bija kā turpinājums Vīlmas Lūles rakstītajam un kad, Sai Baba atstāja fizisko plānu, es uzzināju par Gudrības Vārda Mācību, kuru esmu izlasījusi vairākkārtīgi un arī tagad lasu. Tanī pašā laikā Gudrības Vārda Mācībā ir teikts, ka ir jālasa Dzīvās Ētikas Mācība, kuru studēju jau vairākus gadus. Savukārt Dzīvās Ētikas Mācībā ir minētas Blavatskas grāmatas (esmu tās iegādājusies, bet sākšu studēt tikai pēc tam, kad būšu pabeigusi studēt Dzīvo Ētiku). Esmu sapratusi, ka neapzināti esmu stingri gājusi pa vienu ceļu, jo visu minēto grāmatu rakstītajā nav pretrunu. Savukārt, ja tu lasi kādu literatūru, kur kaut ko skaidro pilnīgi savādāk, tad tas jau ir cits ceļš un tev ir jābūt pietiekami augstam apziņas līmenim, lai neapjuktu un tu nenomaldītos no ceļa.
Vīlma Lūle par čakrām ir rakstījusi nelielu informāciju, jo viņa norāda, ka par čakrām ir rakstījuši daudzi citi avoti. Ja cilvēkam ir interese par čakrām, tad viņš var studēt šīs grāmatas, jo pārsvarā visās grāmatās par čakrām pieturas pie vienas informācijas, kas nākusi no austrumiem, tomēr Gudrības Vārda Mācībā ir izskaidrots, ka čakras ir daudz vairāk nekā tas minēts grāmatās par čakrām, kas norāda, ka šī informācija nav pilnīga. Tomēr ir atšķirība kā cilvēki šo informāciju pielieto. Daudzi viltus dziednieki šo informāciju pielieto savtīgos nolūkos un nevis cilvēku dziedina, bet tieši otrādi, nodara cilvēka smalkajiem ķermeņiem kaitējumu, strādājot ar enerģijām. Tas notiek tieši tāpēc, ka šie cilvēki nav apguvuši Lielo Skolotāju doto Mācību un tāpēc pieļāvuši kļūdas.
Citiem vārdiem sakot, svarīgi ir pieturēties pie Lielo Skolotāju dotās Mācības un, ja tevi ir uzrunājusi kāda grāmata ārpus Mācības, tad svarīgi ir salīdzināt, vai kaut kas no grāmatā teiktā nav pretrunā ar Mācībā teikto? Ja pastāv pretrunas, tad šī grāmata var tevi nomaldināt.
V.Siņeļņikova grāmatas nav pretrunā ar Gudrības Vārda Mācību lielos vilcienos, taču niansēs var būt kādi pārpratumi. Tomēr jāņem vērā, ka gan Vīlma Lūle, gan Valērijs Siņeļņikovs runā par veselību jau daudz detalizētākā pakāpē nekā tas ir skaidrots Lielo Skolotāju Mācībā, jo tā ir viņu misija. Pie tam Dzīvās Ētikas Mācībā, kas tika dota 100 gadus atpakaļ ir minēts, ka nāks iemiesojumā cilvēki, kas veselības problēmu cēloņus izskaidros cilvēcei detalizētāk. Tanī pašā laikā es, kas sekoju līdzi šai informācijai, redzu pretrunas skaidrojumos. Piemēram V.Siņeļņikovs skaidro slimības savādāk nekā Vīlma Lūle, bet ļoti līdzīgi tam, kā to skaidroja Luīze Heija. No tā es secinu, ka V.Siņeļņikovam un L.Heijai ir viens avots, bet V.Lūlei cits, bet Lazarevs skaidro slimību cēloņus vēl savādāk. Es personīgi uzklausu šos dažādos viedokļus, tomēr pieturos pie V.Lūles teiktā, jo esmu praksē viņas doto informāciju pārbaudījusi. Tanī pat laikā Lazareva teiktais citos jautājumos mani ļoti uzrunā un tas sakrīt ar Lielo Skolotāju Mācībā teikto, piemēram par tikumību. Bet ir skolotāji, kas runā tieši tāpat kā es, bet es jūtu, ka viņi iet citu ceļu.
Citiem vārdiem sakot, cilvēki kas ir iemiesojumā, ir ļoti nepilnīgi, tāpēc var būt kļūdas arī viņu dzīves izpratnē un skaidrojumā (tas attiecas arī uz mani). Tāpēc svarīgi pieturēties pie Lielo Skolotāju dotās Mācības, jo tad tu no ceļa nenomaldīsies. Papildus avoti patiešām kādā brīdī var traucēt tavai izaugsmei, tāpēc jābūt ļoti uzmanīgiem ar grāmatu un avotu internetā izvēli. Ne katrs spēs ieklausīties savā sirdī un sajust, vai šis avots tev ir nepieciešams un vai tas var tevi nomaldināt?